Två decennier har gått efter båda rasernas skapelse. Kriget hade börjat.
Viktor utökade sin armé som skulle skydda dem från första klanen varulvar.
En ond och smittsam ras som inte kunde bli människor igen.
Tills han föddes.
Lucian.
Även fast hela hans själ skrek att han skulle dräpa barnet...
...så gjorde han det inte.
Med åren växte barnet.
Han hade en styrka och fokus som ingen haft tidigare.
Vad tror du, Sonja? Ska vi framställa fler?
-Av honom? -Som honom.
Lucian blir den förste av rasen, den förste av Lycanerna.
Viktor drog fördel av Lucians blod.
Han utnyttjade barnets törst och matade det med människor. Viktors slavar.
Istället skapade han en ny ras med odödliga...Lycaner.
Varulv, men även människa.
Till motsats till de andra så kunde den här rasen tämjas-
-till slaveri och vara deras väktare under dagtid.
Åtminstone vad Viktor trodde för väldigt längesen.
UNDERWORLD
RISE OF THE LYCANS
Svensk text: Jeez
www.divxsweden.net -bästa svenska undertexterna på nätet
Adeln är upprörda, ers nåd.
Williams pest har inte övervakats. Varulvar har dödat slavar.
Upprörda människor? Verkar jag plågas av det, Tanis?
Med förlorade slavar förlorar vi silver.
Har inte jag tiodubblat värdet sen Marcus och Amelias dvala?
Vi tar itu med varulvarna som vi alltid har gjort.
Har du inget bättre för dig än att leka med vapen, smed?
Gör lite nytta.
Visa lite tacksamhet till den som räddade ditt liv, Sonja,
Jag behövde inte räddas.
Säg mig, Lucian. Tyngde det dig att döda din egen ras?
Inte alls. De är själlösa bestar, ers nåd.
-Inga bröder till mig. -Jaså?
Far.
Du är ett föredöme för din ras. Vet du hur du ska förbli det?
Håll blicken ner i marken.
Gör er av med det där.
Du saknades vid rådet.
-Det finns annat som upptar min tid. -Hoppas att du njöt av din månskenstur.
-Jag patrullerade. -Du var olydig. Du skulle stanna här.
Du riskerar för mycket. Du leder varulvarna till dödsbringarna.
-Varför riskerar jag mer än dem? -De är inte mina döttrar.
Och de är inte rådsmedlemmar som du. En dag blir du en äldste, din bördsrätt.
Rådet har förhoppningar på dig.
Men det är vanskligt och de tröttnar på dina lekar och trotsighet.
Skogens faror är inte större än i rådskammaren.
Du ska lära dig politikens gång för att bli obarmhärtig och listig.
Och i synnerhet bli lojal mot din familj...mot mig.
Trots allt, utan lojalitet är vi inte bättre än bestarna utanför dörren.
Lycan! Ingen vila, din hund!
-Nu räcker det! -Hur vågar du höja handen mot mig?
-Det räcker, sa jag. -Säger mästarens hund, va?
Du är inte hans favorit för alltid. När du faller kommer jag att vara där.
Det får vi hoppas.
Vad tittar ni på? Tillbaka till arbetet!
Rådets problem är enkelt. Vi attackeras.
Sex gånger på tre veckor har Williams sort nått väggarna.
-Vad hade hänt om nån kom igenom? -Din rädsla är felplacerad, Coloman.
-Skyddas vi inte av en armé odödliga? -Absolut, men inte adelsmännen.
Som jag påpekade, de är vårt leverbröd.
Kan vi inte skydda dem ser vi svaga ut.
Hur ser ditt förslag på styrka ut?
Dödbringarna får ersättas av dagväktarna under dagtid.
Lycaner utanför väggarna? Är du från vettet?
De föddes av bestar och vilden i dem kan inte avlas bort.
Jag tror att din rädsla är felplacerad. Vi kan skapa privilegierade Lycaner.
Mer mat, finare bostäder och ge ansvaret till nån vi litar på.
Kanske din kelgris Lucian? Han som räddade din dotters liv idag.
Vi bör även lyssna på hennes åsikt angående det här.
-Hon verkar behövas nån annanstans. -Hitta henne.
-Jag följer förslaget under inrådan. -Tack, ers nåd.
Det skulle vara angenämt att kunna försäkra adeln om att vi månar om dem.
Hennes nåd?
Är det sant som du sa till min far?
Att du inte kände nåt när du dödade honom?
De är bara djur. Oförmögna att tänka eller känna.
Så varför skulle jag känna nåt för dem?
Om jag skulle ge mig av, Sonja.
Skulle du följa med mig?
Ge dig av?
Säg inte så. De skulle spåra upp dig och märka dig som de andra.
Inte om jag får bort det här. Titta här!
Jag har gjort den. Den här blir min frihet!
Lova mig att inte använda den, Lucian.
-Snälla! -Är det ditt svar? Du följer inte med?
Så jag stanna för din skull? Vara som ett djur?
Lucian.
Vampyrer och Lycaner. Vi är båda Corvinus barn.
Fast min familj är slavar.
Jag kommer att använda nyckeln och lämna det här stället.
Men jag kan inte leva utan dig nu.
-Några nyheter om min dotter? -Hon är svår att hitta.
-Hon vägrar träffa mig. -Varför är de unga så blinda?
-Hon riskerar rådsplatsen, för vad? -Jag har ingen aning.
Du måste förbereda dig, ers nåd. Adelsmännen är på väg.
Ett skrik från varulven som ställer sig framför den.
Förbered hästarna!
Låt nån annan gå. Igår natt efter jag lämnade dig...
-Låt nån annan gå bara. -Om det har undgått dig-
-så kan jag ta vara på mig själv.
Dessutom...
...så kan du vaka över mig från muren.
Sonja! Din far beordrade dig att stanna.
Jag eskorterar gästerna genom porten. -Portväktare!
Det är inget önskemål. Din far är samfundets härskare.
Vilket han ständigt påminner mig om.
Var försiktig, smed. Din blick röjer din hemlighet.
Stäng den!
Inta formering!
-Sänd ut dina män! -Plats, ditt halsband sitter för hårt.
-Flytta dig! -De är för många! De blir slaktade!
Stoppa honom!
Dimitri!
Lucian!
Sonja!
Nej, Lucian!
Nej! Sluta!
Han gjorde det för att rädda mig!
Är inte jag husets härskare?
Du vet att halsbandet inte får tas av.
Ändå bryter du mot min lag trots att jag skonade ditt liv.
Dina goddagar är över...slav.
-Far! Låt honom vara... -Vakta din tunga!
Du har trotsat mig för sista gången.
För bort henne!
Bränn kroppen! Bränn dem alla!
För att ha avlägsnat halsbandet...30 piskrapp.
Du har förpestat mig med ditt svek, Lycan.
Du var som en son för mig.
-Jag gav dig livet. -Du gav mig kedjor.
Jag trodde att du visste efter alla dessa år.
Man kan inte ha det ena utan det andra.
Sätt igång!
Jag sa ju att jag skulle vara där när du föll.
-Stoppa det. Han är vår väktare. -De är bestar.
-Det kan hetsa upp de andra. -Om du räds är det värre att låta bli.
Förstår du nu? Vi kan inte ens lita på dem här inne!
Enligt min räkning var det där 21.
Fortsätt.
Förbannade stank!
Håll dig borta från honom. Annars straffar de dig också.
Din omtanke för Lucian är nästan rörande.
-En slav. -Han hade precis räddat mitt liv.
Var det inte du som sa åt mig att visa lite tacksamhet? Är inte du tacksam?
Jag är översköljd med det, att han lever visar min generositet.
Under andra omständigheter hade jag matat hans ras med honom.
Men hans bestraffning är över nu.
-Han blir väl frisläppt? -Du ser inte klart, Sonja.
Vi bevarar inte ordning med känslor. Lucian tog av halsbandet trots förbudet.
Även om orsaken var i välmening...
...så stannar han i fängelse.
Som ett varnande exempel.
Janosh och de andra adelsmännen anländer snart.
Du förväntas närvara.
Jag såg vad du gjorde där ute.
Mycket modigt...för en människa.
Har du stött på dem förut?
Bara via historier.
-Var du inte rädd för dem? -Jo.
-Men jag ville leva. -Är du rädd för mig?
-Ja. -Var inte det.
Jag ska inte bitas...
...mycket.
-Är du som dem? -Nej.
Lycan, ja, men inte som dem. De du slogs med ikväll var djur.
Den här kommer av Williams rena blod, inget spår av människa kvar.
Vilda tanklösa bestar...
-...har det berättats. -Jag såg dig.
-De lydde dig. -Ja.
Ja, det gjorde de.
-Du borde inte vara här. -Jag måste. Förlåt, min älskade.
Jag mår bra.
-Det är mitt fel, hade jag stannat... -Då hade du inte varit den du är.
Det är inte ditt fel.
-Jag kan inte stanna här. -Far bevakar dig mer än nånsin.
-Finns det ingen annan du litar på? -De är lojalare mot far än mot mig.
-Tanis då? -Han kan man inte lita på.
Tanis känner till oss.
-Hur då? -Ingen aning.
Har han inte sagt nåt till din far så är han ute efter nåt. Ta reda på vad.
För in dem.
Janosh!
Äger inte du största silvergruvan här omkring?
Den har blivit invaderad, ers nåd.
Arbetarna är smittade, förvandlade till bestar.
Mycket olyckligt...och kostsamt.
Halva gruvan täcker nog kostnaderna för vårt motstånd.
Motstånd?
Alla såg eldarna på väg hit, och vi har hört om familjen Covash död.
Varulvarna knackar på din dörr med.
Så varför ska jag betala skatt? Ni kan ju inte ens skydda ert eget hus.
Ni har redan skinnat mig!
Vi har alla hört historierna.
Se på hans ögon! Det är sant!
Det vilar en förbannelse här!
De är inte mer människor än djävlarna som invaderar vår mark!
Om du kallar oss djävulen så vore det bäst att känna honom!
-Släpp mig! -Gärna det.
Har nån mer nåt att säga?
-Släng det här. -Ge det till byrackorna.
De är som hundar!
Vi är inte djur.
Vill ni vara deras underhållning?!
Deras husdjur?!
Krypa ihop inför piskan! Sen slåss sinsemellan!
Är det här vad du vill?!
Jag har levt efter deras regler i hela mitt liv.
Jag har skyddat dem, avundats dem...
För vad?
För att bli behandlad som ett djur.
Vi är inte djur! Vi har ett val!
Vi kan välja att vara mer än det här!
Vi kan vara slavar...
...eller så kan vi vara Lycaner!
Morgonen närmar sig, mitt barn.
-Vi måste lägga natten bakom hos. -Gärna.
Det är några svåra beslut framöver, jag vill ha din hjälp med ett av dem.
Naturligtvis, far.
Med Lucian borta så måste vi befordra en annan Lycan.
-Borta? -Coloman tror att han hetsar de andra.
Vi måste eliminera honom.
Det blir svårt.
Han har varit med oss så länge.
Gyorg kanske...
...eller Thrasos.
-De skulle vara...pålitliga. -Utmärkta förslag!
Jag ska starkt överväga dem.
Du, mitt barn, är det käraste jag har.
-Vad har du sagt till min far? -Ingenting.
Varför? Varför har du inte sagt nåt?
Skulle din far...
...välkomna den som kom med nyheten att hans dotter umgås med en Lycan?
Han är inte känd för att vara tacksam.
Och jag är inte positionen för att dra fördel av det.
Vilken sorts fördel?
-Det finns tolv platser i rådet. -Och vi dör sällan.
-Sorgligt, men sant. -Och om jag gav min plats till dig?
-Varför skulle du göra det? -Kan du bevara en hemlighet?
Jag vill ha nåt i gengäld.
Två minuter. Längre än det är för riskfyllt.
Förlåt. Det fanns ingen annan utväg.
-Tanis? -Han hjälper oss mot en plats i rådet.
-Och din far vet inget? -Nej.
Några slår följe med mig. Sabas, Xristo och människorna.
Vi har ont om tid! Far dödar dig när människorna har åkt.
Du måste ge dig av vid soluppgången.
-Du då? -Viktigast är att du förblir vid liv.
Du har störst chans när de sover. Jag är trygg vid min fars sida.
-Skynda er! -Lyckas det, ses vi om tre dagar.
Det finns en glänta vid floden. Vi träffas där.
-Och om det inte lyckas? -Vi ses vid gläntan.
Ställ er mot väggen!
Ut med er!
Var tapper, människa.
Vet du vad ditt problem är?
Du förstår inte naturens gång.
-Saker förändras. -Var redo när det inträffar.
Se det som en avskedspresent.
Nej...!
Vänta!
Förstår du inte att jag ger dig en gåva?
Det är en förbannelse!
-Vad har de gjort med oss? -Du blir snart varse.
-De förvandlade oss till en som dig. -Ja.
-Varför? -Han vill att du ska skydda honom.
-Jag dör hellre. -Det behöver inte hända.
Stunden är kommen. Vid soluppgången ger jag mig av.
Alla som är villiga att ta risken kan följa med mig.
Ett nytt liv väntar utanför murarna, min vän.
Du kan vara en del av det. Eller stanna och tjäna dem.
-Nya hundar idag! Låt oss ta en titt! -Du är sent ute, de är redan borta.
Är ni med mig?!
Sabas! Xristos! Befria de andra! Resten följer med mig!
Ni är fria! Sätt fart!
Den här vägen!
Hitåt!
Spring!
Fortsätt framåt!
Eld!
Vänta!
Det finns inget du kan göra!
-Jag kommer tillbaka! Jag lovar! -Nej!
Ers nåd!
Lucian har rymt.
Bege er till skogen!
Ers nåd...?
Rör på er!
In med er!
Tanis!
-Ja, ers nåd. -Var är nyckeln till det här?
-Jag låste in den i vapenförrådet. -Hur kan den då vara öppen?
-Jag har ingen aning. -Men det har jag.
-Döda honom! -Nej! Snälla.
Kolla vapenförrådet.
-Det måste finnas en förklaring. -Visa mig.
-Jag har aldrig varit utanför murarna. -Njut, för snart måste vi in igen.
Alla klarade det inte. Vi förnedrade Viktor och de får sota för det.
Vi hade tur som klarade det med livet i behåll, sen är vi få och utan vapen.
Adelsmannen som förde dig hit, kan du leda oss till hans gods?
-Ja. -Bra! Kom igen!
Den måste vara här.
Jag la den här...
Här.
Han måste ha gjort en till.
Jag tvivlade aldrig på dig.
Jag kan bara ersätta era halsband med ett av mina egna.
Ni har ett val. Ni kan springa och gömma er eller stanna och slåss!
Den som strider med mig blir fri och om han önskar det, odödlighet.
-Det finns andra gods västerut. -Jag vill att beger dig dit.
Kolla hur många som ansluter sig. Vi ses här om två dagar.
Far!
-Skrämde jag dig? Förlåt. -Nej.
-Det gjorde du inte. -Jag har insett...
...att jag har varit tanklös.
Jag har varit så försjunken i ilska av Lucians svek att jag inte tänkte...
...på dina känslor.
-Mina känslor? -De nästlar sig in i våra liv...
...och vi glömmer deras patetiska födsel.
Jag var också svag för Lucian.
Han kunde ha varit vad som helst. Kanske en dödsbringare.
Ja.
Kanske det.
Men han var inte som vi. Eller hur?
Hjälpte du honom att rymma?
Hjälpte honom?
Naturligtvis inte!
Ljuger du för mig?
Jag har gjort mycket mot din vilja. Men han är en Lycan.
Förlåt, kära du...
...men du ger mig inget val.
Far, snälla...
Jag ville tro på dina lögner.
Det trodde jag inte om min egen dotter. Hur kunde du?!
Far...jag älskar honom.
Du har förrått mig! För att vara med ett djur!
Jag älskade dig över allt annat!
Hon får inte lämna rummet!
Nej, jag är beordrad att vänta.
I slutet av veckan har vi nog med folk.
-Några spår efter Sonja? -Ingenting.
-Hon skulle ha varit här nu. -Varför ska vi vänta på henne?
-Hon är inte en av oss. -Har du glömt att hon frigav oss?
Men hon är en vampyr, hon kanske lurade dig och leder dem hit.
Dödsbringarna är utan tvekan på jakt, och de kommer hitta oss så småningom.
Men inte med hennes hjälp!
Jag litar på Sonja med mitt liv och det bör även du medan jag har befälet.
Jag sa ju åt dig att vara tyst.
Lucian har plundrat två gods och tagit deras vapen.
-Slavarna har anslutit sig till honom. -Friheten blir som Williams pest.
-Du måste kalla tillbaka din kelgris! -Tack, Coloman.
Jag behöver inte lyfta ett finger. Lucian återvänder av fri vilja.
Jag har nåt som han vill ha.
Hennes nåd...
-Luka? Var är hon? -Sonja är anhållen.
Han känner till er två.
-Han kommer att döda henne. -Jag tyckte att du skulle veta.
Inget än, ers nåd.
-Du vet att det är en fälla. -Jag låter henne inte dö ensam.
Går du förlorar vi anhängarna.
De trodde att de följde mig, men det var tanken på frihet som förde dem hit.
Du kan hålla ihop dem tills jag är tillbaka, lämna dem om jag uteblir.
-Mår du bra? -Ja.
-Du var fri, Lucian. -Inte utan dig.
Vi måste ge oss av!
Ers nåd!
Er dotter har rymt.
Naturligtvis.
Den här vägen!
-Den där. -Ja, ers nåd.
Nu!
-Hur understår du dig?! -Jag ville inte det här.
Jag är din far!
-Tror du att du kan besegra mig? -Jag vill inte besegra dig.
Att döda mig räddar inte din Lycan.
Beordra bort dina män, för ditt barnbarns skull!
Ett mirakel, far! En förening av blodslinjerna!
Jag förbannar dagen då din mamma gav dig livet.
Den där saken du bär på...
...är ett missfoster!
Sonja!
Det är över! För bort honom!
Förstår du vad du har gjort? Kvällen handlade om honom, inte dig.
Rådet kunde ha fått Lucian och de hade aldrig fått veta om ditt snedsteg.
Men efter det här, aldrig!
Nej!
Om inte jag hade gett mig av hade det här aldrig hänt.
Då skulle du inte vara den du är.
Du hade rätt. Ingen ska behöva leva såhär.
Många är fria tack vare dig. Saker har förändrats för alltid.
-Men jag har svikit dig. -Nej. Lucian, min älskade...
...du har inte svikit mig.
Mina val har lett mig hit. Inte du.
Det här är risken du var villig att ta för mig...
...liksom jag för dig, för oss.
Öppna dörren!
-Nej...! -Ut med dig!
Nej! Jag dödar er! Allihopa!
Den anklagade har begått högförräderi mot samfundet.
Hon har umgåtts med djur! Hon hjälpte dem att rymma.
Jag har räddat samfundet många gånger.
Du har dödat din egen ras, och blandat blodslinjerna.
Vilket resulterade i en sak som gror i dig.
Din forna glans ursäktar inte din rådande skuld.
Inte din ställning som rådsmedlem heller.
Straffet för de här brotten är döden.
Hur röstar ni?
Ja.
Hon är din dotter.
Ja.
För henne till kammaren!
Nej! Ni kan inte göra såhär!
Viktor! Nej!
Lucian...
Nej, Sonja. Titta på mig.
Titta på mig, Sonja!
Jag älskar dig.
Och jag älskar dig.
Ditt ansikte kan inte stoppa det här.
Farväl, min kära!
Nej...
Nej...!
Nej!
Sonja!
-Hämta mina knivar. -Ja.
Ers nåd?
Befria de andra. Sätt fart!
Följ med mig!
Vill ni ha er hämnd? Den är där ute! Sätt fart!
Vi har större problem än dina kära skriftrullar. Gå till de äldsta. Nu!
Döda hundarna!
Viktor...
-Du besudlade min dotter. -Jag älskade henne!
Du dödade henne!
Jag skulle ha mosat dig dagen du föddes!
Ja, det skulle du ha gjort.
Men det gjorde du inte.
Lucian!
Det är över.
Nej.
Det här är bara början.
Låt mig berätta nåt om din älskade styvfar.
Det var han som dödade din familj. Inte Lycanerna.
Men när han kom till dig stod han inte ut med tanken att suga dig torr.
Du...som påminde honom så mycket om hans kära Sonja.
Dottern han dömde till döden.
Lögner.
Svensk text: Jeez
www.divXsweden.net -Bästa svenska undertexterna på nätet